He met several poets who called themselves his disciples and wanted his advice; he told them to disregard the contemporary Edo style and even his own Shriveled Chestnuts, saying it contained "many verses that are not worth discussing".
Hän tapasi useita runoilijoita, jotka kutsuivat itseään hänen oppilaikseen ja vaativat neuvoja; hän käski heitä olla välittämättä Edon tyylistä ja jopa hänen omista ”nahistuneista kastanjoistaan”, joissa oli hänen mukaansa ”useita runoja, jotka eivät ole keskustelun arvoisia”.