He suggested that in the wake of the collapse of modern metanarratives, people are developing a new "language-game"—one that does not make claims to absolute truth but rather celebrates a world of ever-changing relationships (among people and between people and the world).
Hän esitti, että modernien metakertomusten romahtaessa ihmiset kehittävät uuden "kielipelin" — sellaisen joka ei esitä absoluuttisia totuusväittämiä vaan ylistää sen sijaan jatkuvasti muuttuvien suhteiden (ihmisten kesken, ihmisten ja maailman välillä) maailmaa.