We cut nature up, organize it into concepts, and ascribe significances as we do, largely because we are parties to an agreement to organize it in this way—an agreement that holds throughout our speech community and is codified in the patterns of our language.
Leikkelemme luontoa, järjestämme sen käsitteiksi ja pidämme merkityksiä tärkeänä tavallamme, suurelta osin, koska olemme osapuolia sopimuksessa järjestellä se tällä tavoin — sopimus, joka pitää puheyhteisömme kautta ja on kodifioitu kielemme rakenteisiin.