The vowel was previously written with the letter Ö, but in the early 19th century, Otto Wilhelm Masing adopted the letter Õ, ending the confusion between several homographs and clearly showing how to pronounce a word.
Aikaisemmin sitä merkittiin Ö-kirjaimella, mutta 1800-luvun alussa Otto Wilhelm Masing otti käyttöön Õ-kirjaimen estääkseen sekaannukset useiden homonyymien välillä ja osoittaakseen selvästi kuinka ääntää sana.