Fisher is probably best remembered today in neoclassical economics for his theory of capital, investment, and interest rates, first exposited in his The Nature of Capital and Income (1906) and elaborated on in The Rate of Interest (1907).
Uusklassisen taloustieteen piirissä Fisher muistetaan nykyisin todennäköisesti parhaiten pääomaa, investointeja ja korkokantoja koskevasta teoriastaan, jonka hän esitti ensimmäiseksi teoksessaan The Nature of Capital and Income ("Pääoman ja tulon luonne") vuonna 1906 ja pidemmälle kehitettynä teoksessaan The Rate of Interest ("Korkokanta") vuonna 1907.