In his last important essay, "The Understanding of Other Persons and Their Manifestations of Life" (1910), Dilthey made clear that this move from outer to inner, from expression to what is expressed, is not based on empathy.
Viimeisessä merkittävässä esseessään Verstehens anderer Personen und ihrer Lebensäußerungen (”Muiden ihmisten ja heidän elämänilmaisujensa ymmärtäminen”, 1910) Dilthey tekee selväksi, että tämä siirtymä ulkoisesta sisäiseen, ilmaisusta siihen mitä ilmaistaan, ei kuitenkaan perustu empatiaan.