In the words of the British scholar Donald Rayfield, Baratashvili "evolved a language all his own, obscure but sonorous, laconically modern, sometimes splendidly medieval, with pseudo-archaisms."
Brittiläisen tutkijan Donald Rayfieldin sanoin Baratašvili "kehitti aivan oman kielensä, vaikeaselkoisen mutta sointuvan, lakonisen modernin, joskus loistavan keskiaikaisen pseudo-arkaaisine ilmauksineen."