Whedon stated that these mini dream sequences were like documentaries; people who find their loved ones dead are desperate to imagine a different, better outcome, and they create fantasies that cause much more pain when they are forced to return to the harshness of reality.
Whedon on sanonut, että nämä pienet unijaksot olivat kuin dokumentteja; henkilöt, jotka löytävät läheisensä kuolleen kuvittelevat erilaisen, paremman lopputuloksen, ja luovat kuvitelmia, jotka aiheuttavat paljon enemmän kipua sitten kun heidän pitää palata takaisin todellisuuteen.