Chateaubriand's father was a morose, uncommunicative man, and the young Chateaubriand grew up in an atmosphere of gloomy solitude, only broken by long walks in the Breton countryside and an intense friendship with his sister Lucile.
Chateaubriands far var en dyster och sluten person, och den unge Chateaubriand växte upp i en atmosfär av ensamhet som endast bröts av långa promenader på den bretagniska landsbygden och en intensiv vänskap med systern Lucile.