In 1750 Charles VII of Naples, advised by minister Bernardo Tanucci, selected this place, originally the site of a royal hunting lodge for the Acquaviva family (now restored, and known as Palazzo del Belvedere), for an unusual social and technological experiment, a different model of production based on technical innovation and alert to the needs of workers.
År 1750 utsåg Karl VII av Neapel, under inrådan av minister Bernardo Tanucci, platsen , ursprungligen en kunglig jaktstuga för släkten Acquaviva (idag restaurerad, och känd som Palazzo del Belvedere), för ett ovanligt socialt och tekniskt experiment, en annorlunda produktionsmodell baserad på tekniska innovationer och uppmärksamheten för arbetarnas bbehov.