The reductions were self-sufficient indigenous communities of 2,000–4,000 inhabitants, usually headed by two Jesuit priests and the cabildo (town council and cacique (tribal leader), who retained their functions and played the role of intermediaries between the native peoples and the Jesuits.
Reduktionerna var självförsörjande urbefolkningssamhällen med 2 000 till 4 000 invånare, vanligen ledda av två Jesuitpräster och ett stadsfullmäktige (cabildo') och en stamhövding (cacique), som bibehöll sina funktioner och fungerade som mellanhänder mellan urbefolkningen och Jesuiterna.