To him, reality appeared to be a consensus, the same consensus the audience accepts when they enter a theatre to see a play and, for a time, pretend that what they are seeing is real.
Verkligheten förefaller att vara en överenskommelse mellan människor, samma konsensus som publiken accepterar då de går på teater för att se ett skådespel och för ett tag föreställer sig att det de ser är verkligt.