Dumas, fils, is careful to paint a favourable portrait of Marguerite, who despite her past is rendered virtuous by her love for Armand, and the suffering of the two lovers, whose love is shattered by the need to conform to the morals of the times, is rendered touchingly.
Dumas är noggrann med att måla ett fördelaktigt porträtt av Marguerite, som trots sin bakgrund blir dygderik av sin kärlek till Armand, och smärtan hos de älskande, vars kärlek är krossad av det nödvändiga i att foga sig efter dåtidens moral.