In 1921, roughly concurrent with the demise of UNOVIS, suprematism was beginning to fracture into two ideologically adverse halves, one favoring Utopian, spiritual art and the other a more utilitarian art that served society.
1921 började suprematiströrelsen att delas upp i två ideologiska fraktioner, där den ena förespråkade utopisk, spirituell konst och den andra en mer utilitaristisk konst i samhällets tjänst.