In the bad ending to Izumi's route, the bells, which "should be fictional" remain while something that should exist disappears; this was a metaphor for the idea that delusions become reality while reality becomes a delusion.
I det "dåliga slutet" på Izumis rutt är bjällrorna, som "borde vara fiktiva", kvar, medan något som borde existera försvinner; detta var en metafor för idén att vanföreställning blir till verklighet medan verkligheten blir till en vanföreställning.