After the Nazis were elected to power in 1933, the state-sponsored anti-Semitic persecution such as the Nuremberg Laws (1935) and the Kristallnacht (1938) drove masses of German Jews to seek asylum abroad, but as Chaim Weizmann wrote in 1936, "The world seemed to be divided into two parts—those places where the Jews could not live and those where they could not enter."
Sedan nazisterna hade valts till makten 1933, vilket medförde statligt stödd antisemitisk förföljelse, såsom Nürnberglagarna (1935) och Kristallnatten (1938), försökte mängder av tyska judar att söka asyl utomlands, men som Chaim Weizmann skrev 1936, "Världen tycktes delas upp i två delar - de områden där judarna inte kunde leva och de områden där de inte kunde komma in."