He referred to Shah as the Krishnamurti of Sufism, breaking down people's fixed ideas in many directions as part of an awakening process that is "a very necessary preparation for the new world."
Han refererade till Shah som Sufismens Krishnamurti som bröt ner människors fixa idéer i många sammanhang som ett led i en uppvakningsprocess som är "en mycket nödvändig förberedelse för den nya världen".