Their opponents, prominent among whom were Nkavandame and Simango, wanted independence, but not a fundamental change in social relations: essentially the substitution of a black elite for the white elite.
Deras motståndare, med Nkavandame och Uria Simango som framträdande representanter, ville ha självständighet; de ville dock inte ha en fundamental förändring av sociala relationer, utan i huvudsak byte ut den vita eliten mot en svart.