According to Olney, when abolitionists invited an ex-slave to share his experience in slavery at an antislavery convention, and when they subsequently funded the appearance of that story in print, "they had certain clear expectations, well understood by themselves and well understood by the ex-slave, too."
Olney menade att när abolitionisterna bjöd in en före detta slav för att berätta om sina erfarenheter som slav på en anti-slaverikonvent och när de senare finansierade utgivningen av boken, "hade de tydliga förväntningar, som både av de själva och ex-slaven var väl införstådda med."