He explains that Alim Azimi followed the path of blame, intentionally provoking vicious attacks upon himself, in order to bring the failings of both his students and critics to light, allowing them to be seen for what they really were: "He showed us the strange, so that the strange became commonplace and we could realise what it really is."
Han förklarar att Alim Azimi följde fördömelsens väg, (path of blame), och medvetet provocerade fram grymma attacker mot sin egen person för att kasta ljus över brister hos både sina studenter och kritiker och låta dem kunna ses för vad de verkligen var: "Han visade oss det märkliga så att det märkliga blev det alldagliga och vi kunde inse vad det verkligen är".