Nisbet saw in thinkers like Edmund Burke and Alexis de Tocqueville—then all but unknown in American scholarship—an argument on behalf of what he called 'conservative pluralism.'"
Nisbet såg i tänkare som Edmund Burke och Alexis de Tocqueville—då så got som okända i den amerikanska akademiska världen—ett argument för vad han kallade 'konservativ pluralism.'"