Edmund Halley (1720) and Jean-Philippe de Chéseaux (1744) noted independently that the assumption of an infinite space filled uniformly with stars would lead to the prediction that the nighttime sky would be as bright as the Sun itself; this became known as Olbers' paradox in the 19th century.
Edmund Halley (1720) och Jean-Philippe de Cheseaux (1744) konstaterade självständigt att om en oändlig rymd fylldes jämnt med stjärnor skulle det leda till att natthimlen skulle vara lika ljus som solen själv; detta blev under 1800-talet känt som Olbers paradox.