Calderón had been elected president in 1940 as the candidate of the right, closely allied with the Roman Catholic Church and with the business elite, but his enthusiastic support for the Allies during World War II and especially his punitive measures against the rich and influential German community in Costa Rica, caused that elite to withdraw its support for him.
Calderón valdes till president 1940 som en kandidat för högern, nära allierad med den romersk-katolska kyrkan och affärseliten, men hans entusiastiska stöd för de allierade under Andra världskriget, och särskilt hans straffåtgärder mot de rika och inflytelserika tyska samhället i Costa Rica, fick affärseliten att dra tillbaka sitt stöd för honom.