This would take the form of a "bicameral mind" where a normal state of low affect, suitable for routine activities, would be interrupted in moments of crisis by "mysterious voices" giving instructions, which early people characterized as interventions from the gods.
Detta skulle då ta formen av ett bikameralt sinne där ett normalt tillstånd av låg affekt, lämpligt för rutinmässiga aktiviteter, kunde avbrytas i krisfyllda situationer av "mystiska röster" som gav instruktioner, vilket tidiga människor såg som interventioner från gudarna.