He has written that the "classic example" of presentism was the so-called "Whig history", in which certain 18th- and 19th-century British historians wrote history in a way that used the past to validate their own political beliefs.
Han har skrivit att ett "klassiskt exempel" på presentism var den så kallade whig-historien där vissa 1800- och 1900-talshistoriker i Storbritannien skrev historia på ett sätt som använde historien för att validera deras politiska åsikter.