In The American Religion (1992), Bloom described Paglia's book as a "masterwork" and credited her with a "shrewd and alarming sexual definition of charisma", though he also wrote that its "powerful sexual reductiveness ... necessarily produces distortions when applied to the personality of any prophet whosoever."
Bloom beskrev i The American Religion (från 1992) Paglias bok som ett "mästerverk" och gav henne beröm för en "slug och alarmerande sexuell definition av karisma", även om han också skrev att dess "starka sexuella återhållsamhet ... ovillkorligen frambringar förvrängningar när den appliceras på personligheten hos allsköns profeter."