One case that is held up as definitive proof of the reality of repressed memories, recorded by David Corwin has been criticized by Elizabeth Loftus and Melvin Guyer for ignoring the context of the original complaint and falsely presenting the sexual abuse as unequivocal and true when in reality there was no definitive proof.
Ett fall som har framhållits som ett definitivt bevis för förekomsten av bortträngda minnen, anmält av David Corwin, har kritiseras av Elizabeth Loftus och Melvin Guyer för att det har tagits ur sitt sammanhang och felaktigt framlägger de sexuella övergreppen som otvivelaktiga och sanna när det i verkligheten saknas definitiva bevis.