Mary Poovey reads the first edition of Frankenstein as part of a larger pattern in Shelley's writing, which begins with literary self-assertion and ends with conventional femininity.
Mary Poovey ser den första utgåvan av Frankenstein som en del av ett större mönster i Shelleys författarskap, som inleds med försök att bekräfta sig själv genom sin litteratur, och som avslutas i mer traditionell femininitet.