His political thought and actions seem to offer numerous contradictions: he wanted to be the friend both of legitimist royalty and of republicans, alternately defending whichever of the two seemed more in danger: "I am a Bourbonist out of honour, a monarchist out of reason, and a republican out of taste and temperament".
Hans politiska idéer och handlingar verkar innehålla en mängd motsägelser: han ville såväl vara vän med legitimisterna med deras rojalism som med friheten, omväxlande försvarande den av de båda som syntes befinna sig i störst fara: ”Jag är en bourbonist av heder, monarkist av förnuftsskäl, och republikan i tycke, smak och temperament.”