Noll argues Lincoln was turned against organized Christianity by his experiences as a young man witnessing how excessive emotion and bitter sectarian quarrels marked yearly camp meetings and the ministry of traveling preachers.
Professor Noll menar vidare att Lincoln blev motståndare till organiserad kristendom efter sin erfarenhet som ung man när han såg överdriven känslomässighet och bittra sekteristiska gräl beteckna årliga lägermöten och kringresande predikanter.