When we thought of these plays we thought of everything that was romantic and poetical, because the nationalism we had called up—the nationalism every generation had called up in moments of discouragement—was romantic and poetical."
När vi föreställde oss dessa skådespel såg vi framför oss allting som var romantiskt och poetiskt, eftersom den nationalism som vi anslöt oss till – nationalismen varje generation ansluter sig till i ögonblick av misströstan – var romantisk och poetisk."