Elizabeth had good reason not to place too much trust in her commanders, who once in action tended, as she put it herself, "to be transported with an haviour of vainglory".
Elisabet hade goda skäl att inte sätta alltför stor tilltro till sina befälhavare som hade en tendens att, när det väl var dags för handling, som hon själv uttryckte det: "styras av en önskan att framhäva sig själva" ("to be transported with an haviour of vainglory").